Gere Dániel: "Megerősített, hogy érdemes folytatnom ezt a kutatási témát"
Akadémiai Ifjúsági Díjjal tüntették ki Gere Dánielt, a BME GPK Polimertechnika Tanszékének adjunktusát. Vele beszélgettünk.
Hogyan fogadta az
elismerést?
Az elmúlt években számos műegyetemi, ezen belül több gépészkari kutató is elnyerte ezt a díjat. Amikor megláttam a pályázati kiírást, tudtam, hogy én is be fogom adni a pályázatomat, de tisztában voltam vele, hogy a fiatal korom miatt nem tartozom a legesélyesebbek közé. Emiatt nagy örömmel és büszkeséggel töltött el, amikor elolvastam az értesítést, hogy az én pályázatom is nyert. A tavaly elnyert Környezetvédelmi Ifjúsági Pályadíj után ez még jobban megerősített abban, hogy érdemes folytatnom ezt a kutatási témát.
A kutatásaiban milyen területet vizsgál?
Napjainkban a környezettudatos gyártók amellett, hogy részben
vagy teljesen újrahasznosított alapanyagból gyártják termékeiket, egyre nagyobb
mennyiségben alkalmaznak a kőolaj alapú műanyagok helyett vagy mellett
biopolimereket is. Kőolaj- és bioalapú polimerekből is legnagyobb mértékben
csomagolóanyagokat készítenek, amelyek funkciójukból adódóan, nagyon rövid
élettartammal rendelkeznek (akár néhány nap), emiatt rövid időn belül
hulladékká válnak. Azonban ez a hulladék sokkal értékesebb annál, hogy hulladéklerakóba
kerüljön, ezért törekedni kell az újrahasznosítására. A kőolaj alapú polimerek
újrahasznosítása már jól működik, és a biológiailag lebontható polimerek ipari
komposztálására is van már lehetőség, azonban a lakosság és a szelektív hulladékgyűjtés
még nincs felkészülve a biopolimerek szeparált gyűjtésére, ezért az
újrahasznosítás során összekeveredhetnek. A pályaműben bemutatott
kísérletsorozatban a vegyes PET és PLA hulladék kompatibilizálási lehetőségeit
vizsgáltam különböző adalékanyagok felhasználásával. A kísérletek során
bemutattam, hogy kompatibilizálószerek alkalmazása esetén szívósan viselkednek
a keverékek, az adalékolatlan rideg keverékkel ellentétben. Ez azt jelenti,
hogy adalékolatlan esetben nagyon könnyen eltörtek a próbatestek, ezzel szemben
a kompatibilizált keverékek sokkal nehezebben törtek el, több energia szükséges
a tönkremenetelükhöz. Ez pedig megkönnyítheti a későbbi újrahasznosítást, ha
összekeverednének a PET és PLA palackok a szelektív kukákban.
Milyen gyakorlati hasznosíthatósága lehet a kutatásainak?
A doktori képzés során elnyertem a Kooperatív Doktori Ösztöndíjat,
így ennek keretében félállásban az Imsys Kft-nél dolgoztam, mint labormérnök, a
jászberényi anyagvizsgáló laboratóriumában. Az Imsys Kft. ipari partnerének
köszönhetően az alapkutatás mellett, megvizsgáltam a kompatibilizált PET/PLA
keverékek ipari alkalmazhatóságát is. A különböző tömegarányú
kompatibilizálatlan és kompatibilizált PET/PLA keverékek gyakorlati
felhasználhatóságát fröccsöntési és fröccsfúvó üzemi próba során is elemeztem.
A fröccsfúvás során azt tapasztaltam, hogy a 10 tömegszázalék PLA tartalmú
kompaundból lehet előformát fröccsönteni, azonban a palackfúváshoz túl rideg a
keverék, szétrobbanna a szerszámban a fúvás során (nem lehet belőle palackot készíteni).
Azonban az általam kifejlesztett receptúra segítségével még a 15 tömeg% PLA
tartalmú keverékből is gyárt ható palack. Ezáltal a vegyes PET és PLA hulladék
újrahasznosítására, sőt, a kompatibilizált palackok többszöri
újrahasznosítására is van lehetőség, de, hogy pontosan milyen anyagszerkezeti
változások mennek végbe, azt a Bolyai Ösztöndíjam keretében vizsgálom az elkövetkező
években.
Mit gondol, mi lehetett a kulcsa annak, hogy Önt tüntették
ki?
Véleményem szerint talán a kutatási téma aktualitása és fontossága
lehetett a kulcs. Napjainkban a körkörös gazdaságot szem előtt tartva egyre
nagyobb hangsúlyt és figyelmet kap az újrahasznosítás. Azonban a sajtóban és a
közösségi médiában is elég sok téves információt lehet hallani, olvasni, ezzel
kapcsolatban. A hétköznapokban, a boltok zöldséges és pékárus polcai mellett
valószínűleg már mindenki találkozott biológiailag le bontható (komposztálható)
műanyagzacskókkal. Azonban a lakosságot nem tájékoztatják kellő mértékben, hogy
melyik (szelektív) kukába kellene elhelyezni őket, emiatt vegyes hulladékáramok
jelenhetnek meg a szelektíven gyűjtött mű anyaghulladékok esetén. Kutatásom
során ezt a problémát igyekeztem feltárni és megoldást találni rá. Az
alapkutatás mellett, igyekeztem a gyakorlati problémákat és lehetőségeket is
feltérképezni, talán ez lehetett a másik kulcsa a sikernek.
Mik a tervei a továbbiakra nézve?
A Bolyai Ösztöndíjam és az OTKA pályázatom keretében
folytatom a kutatómunkát. Jelenleg a pályaműben vizsgált keverékek többszöri
újrahasznosíthatóságát vizsgálom. Illetve folyamatosan nyomon követem a
biopolimerek piacát, mert a PLA mellett számos, új alapanyag jelent meg nagyobb
mennyiségben, amelyek szintén problémát okozhatnak az újrahasznosítás során.
Emellett a hallgatóimmal közösen a különböző biopolimerek otthoni és ipari
komposztálhatóságát vizsgáljuk. Továbbá a Szerves Kémia és Technológia Tanszék
munkatársaival közösen magas hőállóságú PET tálcákat fejlesztünk, amelyeket
mikrohullámú sütőben vagy akár hagyományos sütőben is lehet használni. Szintén
a Szerves Kémia és Technológia Tanszék, valamint a Vízépítési és
Vízgazdálkodási Tanszék munkatársaival közösen a folyókon úszó, illetve az
árterekről összegyűjtött palackok és mikroműanyagok újrahasznosít hatóságát is
vizsgáljuk. Ezekkel a palackokkal egyrészt az a probléma, hogy különböző
szennyezők (pl. algák, mikroorganizmusok) tapadnak a felületükre. Másrészt
viszont sokkal nagyobb probléma, hogy az egyes palackok eltérő időtartamot
töltenek vizes vagy éppen száraz, ártéri körülmények között, illetve különböző
mértékű UV sugárzás éri őket, ezért nehéz meghatározni az anyaghalmaz
tulajdonságromlását, újrahasznosíthatóságát, a beérkező palackok minősége
területenként, begyűjtési időszakonként, sőt, palackról palackra is változhat.
A szüleim főiskolát végeztek, édesanyám logopédus, édesapám
műszaki végzettségű, repülőműszaki erőgépészmérnökként végzett. Bár Budapesten
születtem, ugyanakkor a főváros déli agglomerációjában, Szigethalmon nőttem
fel, majd a gimnáziumi tanulmányaim során átköltöztünk Szigetszentmiklósra,
ahol a Szigetszentmiklósi Batthyány Kázmér Gimnáziumban érettségiztem 2011-ben,
és ahol azóta is élek a családommal. A reál tantárgyak valamivel jobban
érdekeltek, ezért műszaki pályára készültem, viszont sokáig nem tudtam, hogy
milyen szakra adjam be a felvételi kérelmemet. Csak abban voltam biztos, hogy a
Műegyetemen szeretném folytatni a tanulmányaimat. Már akkor is érdekelt a
környezetvédelem, ezért szóba került a környezetmérnöki szak is, de végül a
matematika és fizikatanáraim javaslatára a mechatronikai mérnöki és a
gépészmérnöki szak került az első két helyre. Néhány ponttal lecsúsztam a
mechatronikai mérnöki képzésről, így a gépészmérnöki szakra vettek fel. Utólag
örülök ennek, hiszen kiderült, ez a terület jóval közelebb áll hozzám. Ahhoz,
hogy az egyetemi éveim kezdetén sikerrel boldoguljak, mindenképpen
hozzájárultak a gimnáziumi matematika-tanárnőim, Herbayné Dudás Éva és
Szerticsné Pinczés Mária, a fizikatanárom, Bülgözdi László, valamint az
osztályfőnököm, Nagy Eleonóra.
Benesóczky László
Fotó: Geberle Berci
Megjegyzések
Megjegyzés küldése